Иван Вазов
Жажда

chitanka.info

Да бях искал аз всичко да изкажа —

що чувствувам, що мисля, що страдая,

да бих можал аз смело да покажа

на хладний свят туй, що в сърце си тая —

терзанията, язвите дълбоки,

враждите, жаждите неутолени,

болежът от съмнения жестоки

и мъките до днес неподелени;

и всичко, що в душа ми скрито глъхне,

и всичко, що в гърди е накипяло —

то мойто сърце щеше си отдъхне —

едно сърце поне го би разбрало.

Напразно. Песните са неспособни

да предадат затиснатата буря…

Та па и храброст нямам тайни гробни

на смешен показ пред света да туря.

Като скъпец златото си, аз рия,

ревнив, скръбта си в бездна непристъпна…

А как желал бих всичко да разкрия,

на братски гърди всичко да пришъпна!

Да си поплача, да си потъгувам

без страх от присмех, злобен съд човешки,

любовни имена да споменувам

с благословии… и със клетви жежки;

да кажа как злочест живота влача,

изневерен от всичко във борбите,

кат майка жална тихо да поплача

над толкоз гробове в душа ми скрити,

та тежък твар от мен да се поснеме,

та да олекне на гърди ми страдни

и бар едно сърце тъга ми да приеме,

преди да я вверя на гроба хладни.

Одеса, 1888

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.